Esiintyy Lapissa, yleinen Käsivarren ja Inarin Lapissa.
Tiheän mattomaisia kasvustoja muodostava puolivarpu.
Varsi on suikertava, tyviosasta puutunut, haarova, haarat 20–50 cm.
Lehdet ovat talvehtivia. Lehtilapa (10–30 mm) on soikea, nyhälaitainen, päältä tummanvihreä, alta tiheään lyhytkarvainen, valkoinen.
Kukat ovat yksittäin hienokarvaisen vanan (3–12 cm) päässä. Valkoisia terälehtiä (8–15 mm) on kahdeksan. Heteitä ja emejä on monta. Vartalo pitenee siementen kypsyessä pitkäksi lenninhaiveneksi.
Viihtyy tunturikankailla, soraikoilla, kallioilla, harvoin metsävyöhykkeessä.
Pinkka oppimisympäristö: BIO-503 Suomen kasvisto ja kasvillisuus - Tunturit: tunturikankaat
Pinkka oppimisympäristö: BIO-503 Suomen kasvisto ja kasvillisuus - Tunturit: kuviomaat
Pinkka oppimisympäristö: BIO-503 Suomen kasvisto ja kasvillisuus - Tunturit: rakat ja soraikot
Talvehtiminen Lapinvuokko on talvivihreä puolivarpu (kääpiöpensas) joka muodostaa laajoja mattomaisia kasvustoja. Nahkeat lehdet ovat talvivihreitä. Kasvissa on kseromorfisia piirteitä; kiiltävä kutikula ja karvainen lehden alapinta, jotka vähentävät haihduttamista.
Pinkka oppimisympäristö: Kasvien talvi - Talvivihreät luonnonkasvit
Yleinen Käsivarren kalkkituntureilla sekä Inarin Lapin ja Kuusamon kalkkialueilla.
Kukintovarret 5–10 cm (pitenevät kukinnan jälkeen).
Varsi suikertava, tyviosasta puutunut, haarova, haarat 20–50 cm, muodostaa tiheän mattomaisia kasvustoja.
Lehdet talvehtivia, lehtilapa 10–30 mm, soikea, nyhälaitainen, päältä tummanvihreä, alta tiheään lyhytkarvainen, valkea.
Kukat yksittäin hienokarvaisen vanan päässä. Valkoisia terälehtiä kahdeksan, 8–15 mm. Heteitä ja emejä monta.
Hedelmä on pähkylä, emin vartalo pitenee siementen kypsyessä pitkäksi lenninhaiveneksi.
Kalkkipohjaisilla tunturikankailla, soraikoilla, kalkkikallioiden hyllyillä.
Pinkka e-learning: IPS-153 Flora of Subarctic Europe - Comarum-Frangula
Lapinvuokko on laajojakin kasvustoja muodostava matala tyviosasta puutunut suikertava varpu.
Suomessa lapinvuokkoa esiintyy Lapissa ja se on paikoin yleinen Käsivarren ja Inarin Lapissa kalkkivaikutteisilla alueilla; Koillismaalla rotkolaaksoissa.
Lapinvuokko on sirkumboreaalinen, ja sitä kasvaa Skandinaviassa, Islannissa, Venäjän pohjoisosissa ja arktisella alueella. Esiintymiä on myös Alpeilta, Karpaateilta, Balkanvuorilla, Kaukasusvuoristossa ja muilla vuoristoseuduilla. Britanniassa sitä esiintyy Penniineillä, Snowdonin vuorella Walesissa kahdessa paikassa sekä Skotlannin ylämailla. Irlannissa on myös esiintymä Burrenin kansallispuistossa. Pohjois-Amerikassa lapinvuokkoa esiintyy Alaskassa sekä Kalliovuorilla Kanadasta Coloradoon asti ulottuvalla vyöhykkeellä.
Suikertava, tyviosasta puutunut, haarova; haarat ovat 20–50 cm pitkiä.
Runsasravinteisilla tunturikankailla usein valtakasvina, karummilla kankailla niukasti, kalliopengermillä, joskus metsävyöhykkeessäkin; kalkinsuosija.
Tunturikankaat jaetaan ravinteisuuden mukaan karuihin tunturikankaisiin ja lapinvuokkokankaisiin. Lapinvuokkokankaat on jaettu ravinteisiin ja karuihin lapinvuokkokan- kaisiin. Ravinteisiin lapinvuokkokankaisiin sisältyy niin kuivia kuin tuoreitakin kasvillisuustyyppejä. Lapinvuokkokankaat edustavat Suomessa melko harvinaista luontotyyppiryhmää, ja niillä on merkittäviä luontoarvoja, kuten harvinainen lajisto ja geologinen omaleimaisuus. Suurin osa lapinvuokkokankaista sijaitsee kalkkipitoisilla mailla, kallioilla ja soraikoissa erityisesti Skandien kaledonidisen vuorijonon ylityöntöalueen reunamilla Käsivarren pohjoisosassa. Kalkkivaikutuksen vuoksi kasvillisuudessa on runsaasti kalkinsuosija- tai kalkinvaatijalajeja. Itä-Lapissaja Inarin Lapissa lapinvuokko ei ole niin vaatelias kasvupaikan suhteen kuin muuallaSkandinaviassa. Vähäravinteisilla kasvupaikoilla kalkkivaikutuksen puuttumisen korvaa maaperän routiminen, mikä rikkoo humuskerrosta ja alentaa maaperän happamuutta.
Kurtto, A. 2019: Rosaceae. Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka oppimisympäristö: Kumpulan kasvitieteellisen puutarhan maantieteellinen osasto - Suomi
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Dactylorhiza-Gypsophila
Pinkka oppimisympäristö: BIO-514 Pohjois-Suomen putkilokasvit - Circaea-Erysimum
Suikertava, tyviosasta puutunut, haarova, haarat ovat 20–50 cm pitkiä.
Lehdet ovat talvehtivia. Lehtilapa on 10–30 mm, soikea, nyhälaitainen, päältä tummanvihreä, alta tiheään lyhytkarvainen, valkoinen.
Kukat ovat yksittäin hienokarvaisen vanan 3–12 cm pitkän päässä. Valkoisia terälehtiä (8–15 mm) on kahdeksan. Heteitä ja emejä on monta. Vartalo pitenee siementen kypsyessä pitkäksi lenninhaiveneksi.
Kurtto, A. 2024: Rosaceae. Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka e-learning: IPS-178 Threatened vascular plants of Finland - Dactylorhiza-Gypsophila
Pinkka oppimisympäristö: BIO-513 Syventävä putkilokasvituntemus - Conium-Epilobium
Pinkka oppimisympäristö: Kasvien lajintuntemus, Itä-Suomen yliopisto - Siemenkasvit: Cerastium-Luzula
Pinkka e-learning: IPS-154 Subarctic Habitats and Biota - Woody plants
Pinkka oppimisympäristö: Luomuksen 100 lajia -haaste: kasvit - Tunturit
Tunturilapinvuokon haarat ovat 20–50 cm pitkiä.
Alkuperäinen Koillismaalta Inarin Lappiin. Yleinen vain kalkkivaikutteisilla tuntureilla.
Euraasiassa ja Pohjois-Amerikan luoteisosissa.
Lehtilapa on 1–3 × 1 cm, soikea, herttatyvinen, päältä tummanvihreä, kiiltävä, alta valkoinen, tiheään lyhytkarvainen.
Kukkavana on 3–12 cm, kukinnan jälkeen pitenevä, terälehdet ovat 8–15 mm, valkoisia.
Hedelmä on haivenellinen pähkylä, haivenkimppu ennen avautumista kierteinen, haiven on 2–3,5 cm.
Rrunsasravinteisilla varpukankailla, kalkinsuosija, arktinen, harvoin pohjoisboreaalinen, mereinen – mantereinen.
Väre, H., Saarinen, J., Kurtto, A. & Hämet-Ahti, L. (toim.) 2021: Suomen puu- ja pensaskasvio. 3. täysin uudistettu p. – Publications of the Finnish Dendrological Society 10: 1–552 s.
Magnoliopsida, Rosales, Rosaceae.
Pinkka oppimisympäristö: Suomen puuvartiset - Koppisiemeniset
Pinkka oppimisympäristö: Suomen puuvartiset - Rosaceae (Amelanchier - Prinsepia)
Creative Commons Attribution Noncommercial 4.0