Kukkii loppukesällä (VII–VIII).
40–120 cm korkea.
Flerårig ört. 40–120 cm hög. Stjälken är upprätt, fyrkantig och ofta finhårig, oförgrenad eller med få grenar. Bladen korsvis motsatta eller tre i krans, ibland spiralställda. Bladskivan hel (4–10 cm) och helbräddad, oskaftad, lansettlik, med hjärtlik eller rund bas.
Lehdet ovat vastakkain, säteittäisesti tai kierteisesti. Lapa (4–10 cm) on ruoditon, kapeanpuikea, hertta- tai pyöreätyvinen, ehytlaitainen.
Houkuttelee mehiläisiä ja perhosia. Varsinkin luonnonvaraiset kannat siementävät. Lisäys jakamalla, pistokkaista tai siemenistä. – Pohjois-Amerikassa rantakukka on haitallinen tulokaslaji, joka on vallannut laajoja alueita vieden elintilaa alkuperäisiltä lajeilta. Siemenet leviävät tehokkaasti tuulen ja veden välityksellä.
Vanlig i södra och mellersta Finland, sällsynt i norra Finland, förekommer ej i norra och östra Lappland.
Aasia ja Eurooppa; koko Pohjola Islantia lukuun ottamatta.
Tidigare betydelse inom folkmedicinen (använts vid mag- och tarminfektioner, samt mot diarré och bensår).
Blommar i juli-augusti.
Varsi on pysty, nelisärmäinen, yleensä karvainen.
Flerårig ört. 40-120 cm hög. Stjälken är upprätt, fyrkantig och ofta finhårig, oförgrenad eller med få grenar. Bladen korsvis motsatta eller tre i krans, ibland spiralställda. Bladskivan hel (4-10 cm) och helbräddad, oskaftad, lansettlik, med hjärtlik eller rund bas.
Hedelmä kota, 3–4 mm, munanmuotoinen. Siemenet pieniä, mutta hyvin runsita; yksi kasvi saattaa tuottaa noin kolme miljoonaa siementä vuosittain.
Monivuotinen ruoho.
Blomställning av täta kransar i toppen, de enskilda blommorna samlade i knippen i bladvecken. Blommorna är radiärsymmetriska, fodret och kronan består av sex blad var, litet ytterfoder. Kronan (8–10 mm) är purpurröd. Blommorna är tvåkönade, heterostyli, 12 ståndare. Kapselfrukt, avlång (3–4 mm).
30–40 cm syvä, tuore tai kostea, ajoittain myös veden peitossa oleva, humuspitoinen, runsasravinteinen.
Viihtyy rantaniityillä ja -kivikoissa, luhdissa, ojissa, lammikoissa, toisinaan vedessä. Myös koristekasvi.
Kotimainen rantakasvi, joka sopii puutarhan kosteisiin osiin.
Yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, harvinainen Pohjois-Suomessa, ei esiinny Pohjois- ja Itä-Lapissa.
Trädgårdar, parker, gårdar.
Trivs på öppen, våt mark. Havs- och sjöstränder, klippstränder, kärr, diken, ibland också i vattnet. Även odlad.
rantakukka
Lyhyin matka pölytyksen hoitamiseen on oman siitepölyn käyttö siemenaiheiden hedelmöittämisessä. Silti vain harva kasvi turvautuu omaan apuun eli itsepölytykseen. Ristipölytyksen avulla emokasvien pienet eroavaisuudet periytyvät jälkeläisille uusina ominaisuusyhdistelminä. Siksi uudet jälkeläiset voivat olla sopeutumiskykyisempiä ja elinkelpoisempia kuin emokasveista jakautumalla tai kopioitumalla syntyneet jälkeläiset. Joillakin kasveilla – kuten rantakukalla – itsepölytyksen välttäminen on kuitenkin saanut ”hifistelyn” piirteitä. Ihaile siis tätä pikkutarkkaa kukkaa!Rantakukan yksittäisissä pienissä kukissa on tiimalasintarkka aikataulutus, sillä emiö lakastuu jo ennen kuin heteet vapauttavat siitepölynsä. Mutta koska terttumaisessa kukinnossa on paljon yksittäisiä kukkia, voi itsepölytyksen riski silti leijua ilmassa. Siksi rantakukalla on peräti kolmenlaisia hede- ja emikukkia, jotka ovat kukkavartaloiltaan sekä eripituisia että osittain myös erivärisiä. Erinomaisuus piilee siinä, että kunkin kukkatyypin tuottamat siitepölyhiukkaset pystyvät lähes poikkeuksetta hedelmöittämään vain toisen tyyppisen kukan! Monivuotinen rantakukka on sopeutunut erinomaisesti kasvualustan märkyyteen ja kasvaa luontaisena kosteilla ja vetisillä paikoilla laajalti Vanhan maailman lauhkeilla alueilla. Sen tummat siemenet leviävät tehokkaasti joko veden mukana tai jään pinnalla, ja Pohjois-Amerikassa tämä ihmisen mukana kulkeutunut vieraslaji onkin voimakkaan leviämisensä takia joutunut sadan haitallisimman lajin listalle.
Kukinto on lehtihankaisten viuhkojen muodostama latvaterttu. Kukat ovat säteittäisiä, verhiö ja teriö ovat kuusilehtisiä, verhiön lisäksi kukissa on pieni ulkoverhiö. Teriö (8–10 mm) on sinertävän punainen ja kukkapohjus on torvimainen. Kukat ovat kaksineuvoisia, heteitä on 12.
Hedelmä kota, 3-4 mm, munanmuotoinen. Siemenet pieniä, mutta hyvin runsita; yksi kasvi saattaa tuottaa noin kolme miljoonaa siementä vuosittain.
30-40 cm syvä, tuore tai kostea, ajoittain myös veden peitossa oleva, humuspitoinen, runsasravinteinen.
Blomställning av täta kransar i toppen, de enskilda blommorna samlade i knippen i bladvecken. Blommorna är radiärsymmetriska, fodret och kronan består av sex blad var, litet ytterfoder. Kronan (8-10 mm) är purpurröd. Blommorna är tvåkönade, heterostyli, 12 ståndare. Kapselfrukt, avlång (3-4 mm).
fackelblomster
Lyhyin matka pölytyksen hoitamiseen on oman siitepölyn käyttö siemenaiheiden hedelmöittämisessä. Silti vain harva kasvi turvautuu omaan apuun eli itsepölytykseen. Ristipölytyksen avulla emokasvien pienet eroavaisuudet periytyvät jälkeläisille uusina ominaisuusyhdistelminä. Siksi uudet jälkeläiset voivat olla sopeutumiskykyisempiä ja elinkelpoisempia kuin emokasveista jakautumalla tai kopioitumalla syntyneet jälkeläiset. Joillakin kasveilla – kuten rantakukalla – itsepölytyksen välttäminen on kuitenkin saanut ”hifistelyn” piirteitä. Ihaile siis tätä pikkutarkkaa kukkaa! Rantakukan yksittäisissä pienissä kukissa on tiimalasintarkka aikataulutus, sillä emiö lakastuu jo ennen kuin heteet vapauttavat siitepölynsä. Mutta koska terttumaisessa kukinnossa on paljon yksittäisiä kukkia, voi itsepölytyksen riski silti leijua ilmassa. Siksi rantakukalla on peräti kolmenlaisia hede- ja emikukkia, jotka ovat kukkavartaloiltaan sekä eripituisia että osittain myös erivärisiä. Erinomaisuus piilee siinä, että kunkin kukkatyypin tuottamat siitepölyhiukkaset pystyvät lähes poikkeuksetta hedelmöittämään vain toisen tyyppisen kukan! Monivuotinen rantakukka on sopeutunut erinomaisesti kasvualustan märkyyteen ja kasvaa luontaisena kosteilla ja vetisillä paikoilla laajalti Vanhan maailman lauhkeilla alueilla. Sen tummat siemenet leviävät tehokkaasti joko veden mukana tai jään pinnalla, ja Pohjois-Amerikassa tämä ihmisen mukana kulkeutunut vieraslaji onkin voimakkaan leviämisensä takia joutunut sadan haitallisimman lajin listalle.
pohjanrantakukka