Creative Commons Erkännande-IckeKommersiell-DelaLika 4.0
Creative Commons erkännande, icke-kommersiell 4.0
Amerikanhorsma ja vaalea-amerikanhorsma (Epilobium ciliatum) ovat monivuotisia, pienikokoisia ruohoja. Niiden kukat ovat huomattavasti pienempiä kuin maitohorsmalla, vain 3–7 mm levyiset. Amerikanhorsman kukat ovat vaalean purppuranpunaisia, kun taas vaalea-amerikanhorsmalla ne ovat valkoiset. Molemmat lajit tuottavat runsaasti lenninhaivenellisia siemeniä, jotka leviävät tehokkaasti tuulen mukana ja myös vesistöjä pitkin. Tyvellään niillä on paksulehtinen talvehtimisruusuke sekä kuihtuneen lehtiruusukkeen jäänteet. Amerikanhorsma ja vaalea-amerikanhorsma risteytyvät keskenään. Amerikanhorsman leviää pitkiä matkoja tuulten mukana kulkeutuvien haivenellisten siementen avulla. Kasvin leviämiskyky onkin osoittautunut hyvin tehokkaaksi. Sen useimmat kasvupaikat ovat ihmisen muuttamia märkiä tai kosteahkoja, mutta toisinaan aika kuiviakin ojanvarsia, joutomaita ja pientareita. Se onkin kuitenkin nopeasti löytänyt kasvupaikkoja myös etäämpänä asutuksesta kasvaen rehevissä korvissa, lähteiköissä, saariston allikoissa, purojen, jokien ja järvien rannoilta sekä hakkuuaukeilla. Amerikanhorsma on esimerkki kasvista, joka on nopeasti pystynyt raivaamaan tiensä jokseenkin luonnontilaisen kasvillisuuden joukkoon ja menestynyt siellä yhtä hyvin kuin alkuperäiset lajimme.
Sekä amerikanhorsma että vaalea-amerikanhorsma ovat kotoisin Pohjois-Amerikasta. Euroopassa pohjoisamerikkalaiset horsmat ovat osoittautuneet voimakkaiksi kilpailijoiksi. Pohjolaan ne levittäytyivät 1900-luvulla. Vaalea-amerikanhorsmaa kasvaa Norjassa koko maassa (Finnmarkin asti). Suomen amerikanhorsma saavutti 1920-luvulla levitessään samoihin aikoihin sekä Ruotsista Länsi-Suomeen että Karjalasta Kaakkois-Suomeen. Samalla vuosikymmenellä se alkoi levittäytyä myös Helsingissä. Nykyään sitä kasvaa jokseenkin yleisenä Oulun korkeudelle saakka. Vaalea-amerikanhorsma löytyi Suomesta ensimmäisen kerran vuonna 1915 Lohjalta. Se on myös valloittamassa Suomea, mutta sen leviäminen on kuitenkin ollut hieman amerikanhorsmaa hitaampaa. Tähän lienevät syinä kasvin suurempi kosteudentarve ja vähäisempi kyky tunkeutua luonnontilaiseen kasvillisuuteen. Ainakin Etelä- ja Keski-Suomen kasvistoon se tulevaisuudessa vakiintunee. Haitalliseksi luokiteltu myös: Ruotsissa, Virossa ja Liettuassa.
Tämä laji on vieraslaji, jota ei ole säädetty haitalliseksi eli se ei kuulu kansalliseen eikä EU:n haitallisten vieraslajien luetteloon, ja esimerkiksi lajin myynti ja kasvattaminen ovat edelleen sallittuja. Kaikkia vieraslajeja koskee kuitenkin vieraslajilain mukainen ympäristöön päästämisen kielto ja siksi niihin on syytä suhtautua varauksella.
Amerikanhorsma ja vaalea-amerikanhorsma kilpailevat muun kosteikkokasvillisuuden sekä alkuperäisten pienten horsmalajien (mm. uhanalaisen tummahorsman) kanssa samoista kasvupaikoista. Ne eivät ilmeisesti risteydy alkuperäisten horsmiemme kanssa.
Molemmat horsmalajit ovat Suomessa jo niin laajalle levinneitä, että torjuntatoimet ovat melko mahdottomia. Niiden vaikutusten tutkiminen olisi kuitenkin tarpeen.
Gederaas, L., Moen, T.L., Skjelseth, S. & Larsen, L.-K. (toim.) 2012. Fremmede arter i Norge – med norsk svarteliste 2012. Artsdatabanken, Trondheim.
Varsi on haaraton tai haarova, varren alaosa on kalju, yläosa on nysty- ja kaarikarvainen.
Varren tyvellä on paksulehtisiä ruusukkeita ja edellisen vuoden kuivuneita ruusukelehtiä. Lehdet ovat vastakkain, kukinnoissa kierteisesti. Lehdet ovat hyvin lyhytruotisia, suikeita, pyöreätyvisiä, sahalaitaisia, tummanvihreitä, kaljuja.
Kukinto on terttu, vanhemmiten hyvin pitkä, lyhytnivelvälinen. Kukat ovat kaksineuvoisia, säteittäisiä, verhiö ja teriö ovat nelilehtisiä. Teriö (3–7 mm) on vaalean purppuranpunainen. Verhiö ja sikiäin ovat kaari- ja nystykarvaisia.. Heteitä on 8, emiö on nelilehtinen, yhdyskasvuinen, luotti on nuijamainen.
Hedelmä on pitkä, putkimainen, nelilokeroinen pohjuskota (5–8 cm). Siemenet (0,8–1,4 mm) ovat lukuisia, haivenellisia, pitkä- ja kapeatyvisiä, kaulallisia, tummia, pitkittäin harjuisia.
Viihtyy rannoilla, ojissa, joenvarsilla, hakkuualoilla, joutomailla, tienvarsilla.
Suomessa kaksi eri rotua (itäinen ja läntinen). Risteytyy vaalea-amerikanhorsman (E. ciliatum) ja lännenhorsman (E. glandulosum) kanssa.
Pinkka e-learning: Seedling and Propagule Identification - All seedlings
Monivuotinen. Varrella useita lehtihankaisia kukkahaaroja (haarovampi kuin lehtohorsma), varren yläosa lyhytkarvainen, varren alaosa ja lehdet kaljuja. Lehdet vastakkain, ainakin jotkut lehdet nivelvälejä pitempiä, matalaan nirhalaitaisia, joskus miltei ehytlaitaisia. Varma määritys luotista, joka on nuppineulan pään muotoinen ja sijaitsee teriön sisällä.
Lisääntyy siemenistä. Verson tyvelle muodostuu syksyllä möyheitä talvehtimissilmuja.
Monenlaisilla kasvupaikoilla. Lehtohorsmaa useammin rannoilla ja ojanvarsilla.
Myöhäinen tulokas Amerikasta.
Pinkka inlärningsmiljö: Växternas vinter - Vintergröna naturligt förekommande växter
Allmänt förekommande upp till Uleåborg
Övervintring Amerikansk dunört är en flerårig nyinkommen art. Vid stjälkens bas bildas en övervintrande rosett av köttiga blad.
Stjälk ogrenad eller förgrenad, kal nere, mot toppen hårig och glandelhårig.
Vid stjälkens bas finns en övervintrande bladrosett med köttiga blad samt tidigare års vissnade bladrosetter. Stjälkblad motsatta men i blomställningen strödda, kortskaftade. Bladskiva lansettlik, mörkgrön, kal, bladskivans bas rundad, bladkanter sågade.
Blommor i klase, internodier korta, i slutet av blomningen lång. Blommor tvåkönade, strålformade. Foder och krona 4-taliga. Krona 3–7 mm, ljust violett. Foder och fruktämne med hår och glandelhår. 8 ståndare, Pistill bildad av fyra sammanvuxna fruktblad, märke klubblikt.
Blommar i juli–augusti.
Stränder, diken, floddalar, hyggen, ruderatmark, vägrenar.
Nyinkommen nordamerikansk art. Två olika sorter i Finland: västlig och östlig. Hybridisering med vit dunört (E. ciliatum) och alaskadunört (E. glandulosum) förekommer.
Pinkka inlärningsmiljö: - Dactylis-Epilobium
Yleinen Etelä-Suomessa, harvinaistuu pohjoista kohti, Lapissa satunnainen.
Varsi haaraton tai haarova, alaosa kalju, yläosa nysty- ja kaarikarvainen.
Lehdet vastakkain, hyvin lyhytruotisia, (kapean)puikeita, hammaslaitaisia.
Kukinto pitkä, harsu terttu, teriö 3–7 mm, säteittäinen, vaalean purppuranpunainen, luotti nuijamainen.
Hedelmä 5–8 cm pitkä, yläviisto kota, siemenet pieniä, haivenellisia.
Rannoilla, ojissa, joutomailla, metsänreunoissa jne.
Risteytyy helposti muiden horsmalajien kanssa. Haitallinen vieraslaji: https://vieraslajit.fi/fi/lajit/MX.39097/show
Pinkka inlärningsmiljö: Exkursion till Lampis - Hassel- och strandlunden vid Pääjärvi, Linnavuori lundsluttning
Kapsel 5–8 cm lång, rörlik, 4-rummig. Många frön: 0,8–1,4 mm, med hals, mörka med åsar, basen lång och smal, hårförsedda.
Pinkka oppimisympäristö: BIO-103 Eliöiden monimuotoisuus - Siemenkasvit: Carum-Gnaphalium
Pinkka oppimisympäristö: BIO-513 Syventävä putkilokasvituntemus - Epipactis-Hieracium
Pinkka e-learning: Seedling and Propagule Identification - Seedlings: Perennial weeds
Pinkka oppimisympäristö: BIO-103 Eliöiden monimuotoisuus -kasviosuuden harjoituspinkat - Muut putkilokasvit
Pinkka oppimisympäristö: Kasvien peruslajintuntemus, Oulun yliopisto - Siemenkasvit: Carum-Goodyera