Sipulikasvi; sipulit valkeita, 2 cm leveitä ja litteitä.
Varsi on pysty ja haaraton, 4- tai 5-lehtinen.
Lehdet kierteisesti, tasasoukkia, suippoja, harmahtavanvihreitä; lapa 3–6 mm leveä.
Kukka yksittäinen, nuokkuva. Kehä leveän kellomainen, 30–45 mm, ruututäpläinen, vaaleanpunaisen ja punaruskean kirjava tai valkoisehko ja vihertäväkuvioinen.
Puolivarjoinen, viileä, kostea, ajoittain märkäkin. Luonnossa kosteiden niittyjen laji; 1200 metriin. Menestyminen edellyttää kasvupaikkaa, joka ei kuivu täysin edes kesän lepokauden aikana.
Runsasravinteinen, multava, savimaa.
Suomessa kirjopikarililja on uustulokas. Ahvenanmaalla harvinainen ja rauhoitettu lehtokasvi; myös koristekasvi.
Kasvi on kotoisin Kaakkois-Euroopasta ja Kaukasiasta, mutta vanha viljely koristekasvina on laajentanut levinneisyysaluetta länteen päin.
Kirjopikarililjaa kasvatettiin viimeistään 1600-luvulla Tanskassa ja Ruotsissakin. Olof Rudbeck toi sen Uppsalan kasvitieteelliseen puutarhaan 1600-luvun jälkipuoliskolla. Sieltä se levisi etelään Kungsängarna-nimiseen paikkaan, missä sitä kasvaa edelleen ja missä se on rauhoitettu. Pietari Gadd kasvatti kirjopikarililjaa Turussa 1700-luvulla. - Sipulit istutetaan syyskuussa 6–8 cm syvään ja suunnilleen samalle etäisyydelle toisistaan. Leviää saadessaan olla pitkään samassa paikassa. Lisäys sivusipuleista mieluiten elokuussa. Kylväytyy itsestään.
Kirjopikarililjaa kasvatettiin viimeistään 1600-luvulla Tanskassa ja Ruotsissakin. Olof Rudbeck toi sen Uppsalan kasvitieteelliseen puutarhaan 1600-luvun jälkipuoliskolla. Sieltä se levisi etelään Kungsängarna-nimiseen paikkaan, missä sitä kasvaa edelleen ja missä se on rauhoitettu. Pietari Gadd kasvatti kirjopikarililjaa Turussa 1700-luvulla. - Sipulit istutetaan syyskuussa 6-8 cm syvään ja suunnilleen samalle etäisyydelle toisistaan. Leviää saadessaan olla pitkään samassa paikassa. Lisäys sivusipuleista mieluiten elokuussa. Kylväytyy itsestään.
Pinkka oppimisympäristö: Viheralueiden kasvit - Perennat ja ryhmäkasvit: 2-sirkkaiset
Small bulb that flowers in spring.
Sällsynt och fridlyst på Åland. Även som prydnadsväxt.
Sydöstra Europa och Kaukasien. Har spridits västerut och norrut som prydnadsväxt
Lökväxt. Lökar ca 2 cm breda, plattade.
4–6 spiralställda blad, linjära, spetsiga, grågröna, 3–6 mm breda.
Ensam, nickande blomma. Brett klocklik kalk, 30–45 mm, mörkviolett- och ljusrödrutig alternativt gräddvit.
Halvskugga. Fuktiga växtplatser som inte torkar ut under sommaren. Fuktängar, lundar.
Giftig växt. Odlades på 1600-talet i Sverige och Danmark. Olof Rudbeck förde den till Uppsala botaniska trädgård, därifrån spred den sig till Kungsängarna där den ännu växer och är fridlyst. Pietari Gadd odlade kungsängsliljor i Åbo på 1700-talet. Populationer kan vara länge bestående. Kungsängsliljan sprider sig med sidolökar i augusti. Blommor vanligen brunröda med rutiga kalkblad, ibland blekgrå (teoretiskt 3 st av 64) eller helvita (teoretiskt 1 av 64).
Pinkka inlärningsmiljö: Exkursion till Åland - Nåtö biologiska station, gårdstunet
Frukt upprätt sexkantig kapsel
Näringsrikt, mullrikt, lerjord.
Pinkka inlärningsmiljö: Exkursion till Åland - Nåtö naturstig
Pinkka inlärningsmiljö: Exkursion till Åland - Nåtö, Harskatan, samt vägkantsväxter
Pinkka inlärningsmiljö: Exkursion till Åland - Kastelholms slotts omgivning
Pinkka inlärningsmiljö: - Dactylis-Epilobium
Pinkka inlärningsmiljö: - Epilobium-Hieracium
Pinkka oppimisympäristö: Viheralueiden kasvit - Perennat ja ryhmäkasvit: 1-sirkkaiset
Pinkka oppimisympäristö: BIO-515 Etelä-Suomen putkilokasvit - Epilobium-Hieracium
Pinkka inlärningsmiljö: - Epipactis-Fumaria
Pinkka e-learning: BIO-511 Temperate plants - Geophytes
Creative Commons erkännande, icke-kommersiell 4.0