Melko harvinainen Etelä-Suomessa ja Lounaisrannikolla, Keski-Suomessa, Kainuussa ja Pohjois-Pohjanmaalla.
Kapealehtinen, monivuotinen ruoho.
Juurakko on pitkä, vankka ja suikertava. Varsi on tanakka ja pysty, täyteinen ja melkein ylös asti lehdekäs.
Tyvitupet ovat pitkät ja punaruskeat tai punavioletit, verkkokuvioiset, laidoilta verkkomaiseksi säikeiksi hajoavat ja yläosastaan karvaiset. Lehdet ovat ruodittomat ja tupelliset. Lehtilapa on 4–8 mm leveä, litteä, tummanvihreä ja päältä kalju, alta usein harvaan pehmeäkarvainen. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on kukintoa pitempi.
Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä (erilaistähkäinen). Hedetähkiä on 2–5, emitähkiä 2–4, hedetähkät ovat kukinnon latvassa, emitähkät tyvellä. Hedetähkät ovat kaljusuomuisia, emitähkät ovat 25–80 mm pitkiä, pystyjä ja tiheäkukkaisia. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kolmiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat suipot ja kärjestään hammaslaitaiset. Pullakot ovat 6–9 mm pitkiä, kapean munanmuotoisia, kaljuja tai kärjestään harvakarvaisia ja vaalean kellanruskeita, suuota lyhyehkö ja leveä, syvälovinen, kärkiliuskat pitkiä ja suippoja, hieman uloskaartuvia.
Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä.
Puronvarsilehdoissa ja rehevissä korvissa, lähteiköissä, kosteilla niityillä ja ojissa.
Kukkimattomissa kasvustoissa lehdet kaartuvat palmumaisesti yläosasta saakka.
Tyvitupet ovat pitkiä ja punaruskeita tai punavioletteja, verkkokuvioisia, laidoilta verkkomaiseksi säikeiksi hajoavia ja yläosastaan karvaisia. Lehdet ovat ruodittomia ja tupellisia. Lehtilapa on 4–8 mm leveä, litteä, tummanvihreä ja päältä kalju, alta usein harvaan pehmeäkarvainen. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on kukintoa pitempi.
Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä (erilaistähkäinen). Hedetähkiä on 2–5, emitähkiä 2–4, hedetähkät ovat kukinnon latvassa, emitähkät tyvellä. Hedetähkät ovat kaljusuomuisia, emitähkät ovat 25–80 mm pitkiä, pystyjä ja tiheäkukkaisia. Hedekukka on 3-heteinen, emikukka 3-luottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat suippoja ja kärjestään hammaslaitaisia.
Pullakot ovat 6–9 mm pitkiä, kapean munanmuotoisia, kaljuja tai kärjestään harvakarvaisia ja vaalean kellanruskeita, suuota on lyhyehkö ja leveä, syvälovinen, kärkiliuskat ovat pitkiä ja suippoja, hieman uloskaartuvia. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä.
Sarojen kasvutapa vaihtelee yksittäisinä versoina kasvavista tiiviisti mätästäviin, monilla lajeilla on hyvin kehittynyt maavarsi, ja ne voivat muodostaa laajoja klooneja. Varsi on haaraton, lehdekäs, tav. 3-särmäinen. Lehtitupen suulla on kalvomainen kieleke. Kukinto on tähkä tai tähkämäinen, mykerömäinen tai röyhymäinen kerrannaiskukinto; osakukinnot ovat tav. tiheitä tähkiä. Kukka on tähkäsuomun suojassa, kehätön; hedekukka on 3-heteinen, emikukka pullomaisen esilehden, pullakon ympäröimä, 2- tai 3-luottinen; pullakon kärjessä on usein kapea suuota. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä, litteä, 3-särmäinen tai liereä pähkylä. Risteymiä tavataan eräissä sararyhmissä suhteellisen yleisesti. Useimmiten risteymät syntyvät samaan sektioon kuuluvien lajien kesken. Risteymät ovat tav. tuntomerkeiltään kantalajiensa väliltä, kuitenkin usein näitä kookkaampia. Risteymien pullakot ovat tav. tyhjiä, eli siemeniä ei kehity. Eräissä ryhmissä risteymät ovat fertiilejä, tällöin syntyy monimutkaisia risteymien ja takaisinristeymien ryhmiä. Sarojen määritys on helpointa aloittaa alla olevalla kaavalla. 1 Kukinnossa vain 1 tähkä YKSITÄHKÄISET 1 Kukinnossa vähintään 2 tähkää >2 2 ( 1) Tähkät samanlaisia tai ainakin toisiaan suuresti muistuttavia >3 2 Tähkät erilaisia, emi- ja hedekukat pääosin eri tähkissä >4 3 ( 2) Luotteja 2; pullakot ja pähkylät tav. litteähköjä YHTÄLÄISTÄHKÄISET, 2-LUOTTISET 3 Luotteja 3; pullakot ja pähkylät 3-särmäisiä tai liereitä, tupet ja kukinnot usein voimakasvärisiä VALEYHTÄLÄISTÄHKÄISET, 3-LUOTTISET 4 ( 2) Luotteja 2; pullakot ja pähkylät litteähköjä ERILAISTÄHKÄISET, 2-LUOTTISET 4 Luotteja 3; pullakot ja pähkylät 3-särmäisiä tai liereitä ERILAISTÄHKÄISET, 3-LUOTTISET >Carex atherodes
Pohjoisen pallonpuoliskon boreaalinen vyöhyke, mutta puuttuu laajalti Euroopasta Saksasta etelään ja länteen, Norjasta ja suurimmasta osaa Ruotsia.
Leveälehtinen, monivuotinen ruoho.
Ojitusten lopettaminen ja jo ojitettujen korpien ennallistaminen on paras keino turvata soiden lajiston tulevaisuus.
Useimmat paikat ovat reheviä puronvarsilehtoja, lehto-, letto- sekä ruoho- ja heinäkorpia. Myös niityillä, peltojen ja teiden ojissa muistona ajoilta jolloin paikalla virtasi puro. Vienansara suosii kalkkia ja lähteisyyttä. Kukinnot ovat paikoin harvinaisia, ja paikoin siementuotto on heikkoa. Kyse saattaa olla itsesteriliydestä
Toivonen, H. 2019: Cyperaceae. Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Carex-Cypripedium
Pinkka oppimisympäristö: BIO-514 Pohjois-Suomen putkilokasvit - Carex-Chrysosplenium
Sarojen kasvutapa vaihtelee yksittäisinä versoina kasvavista tiiviisti mätästäviin, monilla lajeilla on hyvin kehittynyt maavarsi, ja ne voivat muodostaa laajoja klooneja. Varsi on haaraton, lehdekäs, tav. kolmesärmäinen. Lehtitupen suulla on kalvomainen kieleke. Kukinto on tähkä tai tähkämäinen, mykerömäinen tai röyhymäinen kerrannaiskukinto, osakukinnot ovat tav. tiheitä tähkiä. Kukka on tähkäsuomun suojassa, kehätön, hedekukka on kolmeheteinen, emikukka pullomaisen esilehden, pullakon ympäröimä, kaksi- tai kolmeluottinen, pullakon kärjessä on usein kapea suuota. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä, litteä, kolmesärmäinen tai liereä pähkylä. Risteymiä tavataan eräissä sararyhmissä suhteellisen yleisesti. Useimmiten risteymät syntyvät samaan sektioon kuuluvien lajien kesken. Risteymät ovat tav. tuntomerkeiltään kantalajiensa väliltä, kuitenkin usein näitä kookkaampia. Risteymien pullakot ovat tav. tyhjiä, eli siemeniä ei kehity. Eräissä ryhmissä risteymät ovat fertiilejä, tällöin syntyy monimutkaisia risteymien ja takaisinristeymien ryhmiä. Sarojen määritys on helpointa aloittaa alla olevalla kaavalla. 1 Kukinnossa vain yksi tähkä YKSITÄHKÄISET 1 Kukinnossa vähintään kaksi tähkää >2 2 ( 1) Tähkät samanlaisia tai ainakin toisiaan suuresti muistuttavia >3 2 Tähkät erilaisia, emi- ja hedekukat pääosin eri tähkissä >4 3 ( 2) Luotteja kaksi, pullakot ja pähkylät tav. litteähköjä YHTÄLÄISTÄHKÄISET, KAKSILUOTTISET 3 Luotteja kolme, pullakot ja pähkylät kolmesärmäisiä tai liereitä, tupet ja kukinnot usein voimakasvärisiä VALEYHTÄLÄISTÄHKÄISET, KOLMELUOTTISET 4 ( 2) Luotteja kaksi, pullakot ja pähkylät litteähköjä ERILAISTÄHKÄISET, KAKSILUOTTISET 4 Luotteja kolme, pullakot ja pähkylät kolmesärmäisiä tai liereitä ERILAISTÄHKÄISET, KOLMELUOTTISET > Carex atherodes
Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä (erilaistähkäinen). Hedetähkiä on kaksi–viisi, emitähkiä kaksi–neljä, hedetähkät ovat kukinnon latvassa, emitähkät tyvellä. Hedetähkät ovat kaljusuomuisia, emitähkät ovat 25–80 mm pitkiä, pystyjä ja tiheäkukkaisia. Hedekukka on kolmeheteinen, emikukka kolmeluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat suippoja ja kärjestään hammaslaitaisia.
Toivonen, H. 1998: Cyperaceae. – Retkeilykasvio. 4 p. Karhu, N. 1995: Carex atherodes, Ruotsinkylä. – Lutukka 11(3): 93–94. Ulvinen, T. 1959: Beitrag zu Kenntinis des Vorkommens von Carex atherodes Sprengel in Ostfennoskandien. – Archivum Societatis Zoologicae Botanicae Fennicae ‘Vanamo’ 13(2): 140–145.
Pinkka inlärningsmiljö: IPS-178 Finlands hotade kärlväxtarter - Carex-Cypripedium
Creative Commons erkännande, icke-kommersiell 4.0