Yleinen Pohjois-Pohjanmaalla ja paikoin Keski-Suomessa, melko harvinaisena Etelä ja Keski-Suomessa Oulun tasolle saakka.
Kapealehtinen, löyhästi mätästävä ja laajoja kasvustoja muodostava, monivuotinen ruoho.
Juurakko on suikertava ja vankka. Varsi on pysty, tanakka ja yläosasta hieman karhea.
Tyvitupet ovat vaaleanruskeat. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja varren pituiset. Lehtilapa on 6–15 mm leveä, litteä, sileä, heikosti kiiltävä, puhtaanvihreä ja monisuoninen, tyveltä poikkisuonten lokeroima. Kukinnon tukilehdet leveät, alin on kukintoa pitempi.
Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä (erilaistähkäinen). Hedetähkiä on 3–7, emitähkiä 3–5, hedetähkät ovat kukinnon latvassa, emitähkät tyvellä, emitähkien kärjessä on joskus hedekukkia. Tähkät ovat 50–80 mm pitkiä, liereitä, pystyjä tai nuokkuvia, lyhytperäisiä, ylin perätön. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kolmiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat suikeita, kiiltäviä, kellanvihreitä tai punaruskeita, pullakkoa lyhyempiä. Pullakot ovat 4–7 mm pitkiä, siirrottavia, pulleita, selväsuonisia, kiiltäviä ja kellan- tai tummanvihreitä, kypsinä usein vihertävänruskeita, jyrkästi suuodaksi kapenevia, suuota pitkä ja lovikärkinen.
Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä.
Ruoho- ja heinäkorvissa, puronvarsissa, lähteiköissä, rannoilla ja ojissa.
Kaislasara risteytyy pullosaran (C. rostrata) ja luhtasaran (C. vesicaria) kanssa.
Kaislasara risteytyy pullosaran (C. rostrata) ja luhtasaran (C. vesicaria) kanssa. Kosteat lehdot.
Sarojen kasvutapa vaihtelee yksittäisinä versoina kasvavista tiiviisti mätästäviin, monilla lajeilla on hyvin kehittynyt maavarsi, ja ne voivat muodostaa laajoja klooneja. Varsi on haaraton, lehdekäs, tav. 3-särmäinen. Lehtitupen suulla on kalvomainen kieleke. Kukinto on tähkä tai tähkämäinen, mykerömäinen tai röyhymäinen kerrannaiskukinto; osakukinnot ovat tav. tiheitä tähkiä. Kukka on tähkäsuomun suojassa, kehätön; hedekukka on 3-heteinen, emikukka pullomaisen esilehden, pullakon ympäröimä, 2- tai 3-luottinen; pullakon kärjessä on usein kapea suuota. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä, litteä, 3-särmäinen tai liereä pähkylä. Risteymiä tavataan eräissä sararyhmissä suhteellisen yleisesti. Useimmiten risteymät syntyvät samaan sektioon kuuluvien lajien kesken. Risteymät ovat tav. tuntomerkeiltään kantalajiensa väliltä, kuitenkin usein näitä kookkaampia. Risteymien pullakot ovat tav. tyhjiä, eli siemeniä ei kehity. Eräissä ryhmissä risteymät ovat fertiilejä, tällöin syntyy monimutkaisia risteymien ja takaisinristeymien ryhmiä. Sarojen määritys on helpointa aloittaa alla olevalla kaavalla. 1 Kukinnossa vain 1 tähkä YKSITÄHKÄISET 1 Kukinnossa vähintään 2 tähkää >2 2 ( 1) Tähkät samanlaisia tai ainakin toisiaan suuresti muistuttavia >3 2 Tähkät erilaisia, emi- ja hedekukat pääosin eri tähkissä >4 3 ( 2) Luotteja 2; pullakot ja pähkylät tav. litteähköjä YHTÄLÄISTÄHKÄISET, 2-LUOTTISET 3 Luotteja 3; pullakot ja pähkylät 3-särmäisiä tai liereitä, tupet ja kukinnot usein voimakasvärisiä VALEYHTÄLÄISTÄHKÄISET, 3-LUOTTISET 4 ( 2) Luotteja 2; pullakot ja pähkylät litteähköjä ERILAISTÄHKÄISET, 2-LUOTTISET 4 Luotteja 3; pullakot ja pähkylät 3-särmäisiä tai liereitä ERILAISTÄHKÄISET, 3-LUOTTISET >Carex rhnchophysa
Yleinen Pohjois-Pohjanmaalla ja paikoin Keski-Suomessa, melko harvinainen Etelä ja Keski-Suomessa Oulun tasolle saakka.
Leveälehtinen, löyhästi mätästävä ja laajoja kasvustoja muodostava, monivuotinen korkea ruoho.
Tyvitupet ovat vaaleanruskeita. Lehdet ovat ruodittomia, tupellisia ja varren pituisia. Lehtilapa on 6–15 mm leveä, litteä, sileä, heikosti kiiltävä, puhtaanvihreä ja monisuoninen, tyveltä poikkisuonten lokeroima. Kukinnon tukilehdet ovat leveitä, alin kukintoa pitempi.
Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä (erilaistähkäinen). Hedetähkiä on 3–7, emitähkiä 3–5, hedetähkät ovat kukinnon latvassa, emitähkät tyvellä, emitähkien kärjessä on joskus hedekukkia. Tähkät ovat 50–80 mm pitkiä, liereitä, pystyjä tai nuokkuvia, lyhytperäisiä, ylin perätön. Hedekukka on 3-heteinen, emikukka 3-luottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat suikeita, kiiltäviä, kellanvihreitä tai punaruskeita, pullakkoa lyhyempiä.
Pullakot ovat 4–7 mm pitkiä, siirrottavia, pulleita, selväsuonisia, kiiltäviä ja kellan- tai tummanvihreitä, kypsinä usein vihertävänruskeita, jyrkästi suuodaksi kapenevia, suuota on pitkä ja lovikärkinen. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä.
Turmeltujen esiintymien vesitalouden palauttaminen luonnontilaiseksi.
Toivonen, H. 2019: Cyperaceae. Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Carex-Cypripedium
Pinkka oppimisympäristö: BIO-514 Pohjois-Suomen putkilokasvit - Carex-Chrysosplenium
Sarojen kasvutapa vaihtelee yksittäisinä versoina kasvavista tiiviisti mätästäviin, monilla lajeilla on hyvin kehittynyt maavarsi, ja ne voivat muodostaa laajoja klooneja. Varsi on haaraton, lehdekäs, tav. kolmesärmäinen. Lehtitupen suulla on kalvomainen kieleke. Kukinto on tähkä tai tähkämäinen, mykerömäinen tai röyhymäinen kerrannaiskukinto, osakukinnot ovat tav. tiheitä tähkiä. Kukka on tähkäsuomun suojassa, kehätön, hedekukka on kolmeheteinen, emikukka pullomaisen esilehden, pullakon ympäröimä, kaksi- tai kolmeluottinen, pullakon kärjessä on usein kapea suuota. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä, litteä, kolmesärmäinen tai liereä pähkylä. Risteymiä tavataan eräissä sararyhmissä suhteellisen yleisesti. Useimmiten risteymät syntyvät samaan sektioon kuuluvien lajien kesken. Risteymät ovat tav. tuntomerkeiltään kantalajiensa väliltä, kuitenkin usein näitä kookkaampia. Risteymien pullakot ovat tav. tyhjiä, eli siemeniä ei kehity. Eräissä ryhmissä risteymät ovat fertiilejä, tällöin syntyy monimutkaisia risteymien ja takaisinristeymien ryhmiä. Sarojen määritys on helpointa aloittaa alla olevalla kaavalla. 1 Kukinnossa vain yksi tähkä YKSITÄHKÄISET 1 Kukinnossa vähintään kaksi tähkää >2 2 ( 1) Tähkät samanlaisia tai ainakin toisiaan suuresti muistuttavia >3 2 Tähkät erilaisia, emi- ja hedekukat pääosin eri tähkissä >4 3 ( 2) Luotteja kaksi, pullakot ja pähkylät tav. litteähköjä YHTÄLÄISTÄHKÄISET, KAKSILUOTTISET 3 Luotteja kolme, pullakot ja pähkylät kolmesärmäisiä tai liereitä, tupet ja kukinnot usein voimakasvärisiä VALEYHTÄLÄISTÄHKÄISET, KOLMELUOTTISET 4 ( 2) Luotteja kaksi, pullakot ja pähkylät litteähköjä ERILAISTÄHKÄISET, KAKSILUOTTISET 4 Luotteja kolme, pullakot ja pähkylät kolmesärmäisiä tai liereitä ERILAISTÄHKÄISET, KOLMELUOTTISET > Carex rhynchophysa
Melko harvinainen Pohjois-Pohjanmaalla ja paikoin Keski-Suomessa.
Tyvitupet ovat vaaleanruskeita. Lehdet ovat ruodittomia, tupellisia ja varren pituisia. Lehtilapa on 6–15 mm leveä, litteä, sileä, heikosti kiiltävä, puhtaanvihreä ja monisuoninen, tyveltä poikkisuonten lokeroima. Kukinnon tukilehdet ovat leveitä, alin on kukintoa pitempi.
Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä (erilaistähkäinen). Hedetähkiä on kolme–seitsemän, emitähkiä kolme–viisi, hedetähkät ovat kukinnon latvassa, emitähkät tyvellä, emitähkien kärjessä on joskus hedekukkia. Tähkät ovat 50–80 mm pitkiä, liereitä, pystyjä tai nuokkuvia, lyhytperäisiä, ylin perätön. Hedekukka on kolmeheteinen, emikukka kolmeluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat suikeita, kiiltäviä, kellanvihreitä tai punaruskeita, pullakkoa lyhyempiä.
Toivonen, H. 1998: Cyperaceae. – Retkeilykasvio. 4 p.
Pinkka inlärningsmiljö: IPS-178 Finlands hotade kärlväxtarter - Carex-Cypripedium
Pinkka oppimisympäristö: ENV-413 Vesieliöiden lajintunnistus - Heinä-, sara- ja vihviläkasvit
Creative Commons erkännande, icke-kommersiell 4.0