Melko harvinaisena Pohjois-, Keski- ja Itä-Lapissa.
Kapealehtinen, löyhästi mätästävä, monivuotinen ruoho.
Varsi on pysty, paksu, jäykkä, yläosastaan kaareva, sileä ja täyteinen.
Tyvitupet ovat punaruskeat tai viininpunaiset. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja lähes varren pituiset. Lehtilapa on 3–6 mm leveä, litteä ja kellanvihreä. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on yleensä kukintoa pitempi, tukilehden tuppi on lyhyt ja vihreä.
Kukinto on monitähkäinen, emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä (valeyhtäläistähkäinen). Kukinto on 3–6 –tähkäinen, tähkät 10–25 mm pitkiä ja liereitä, lähekkäin, aluksi pystyjä, kypsinä nuokkuvia. Latvatähkä on kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen, muut tähkät emikukkaisia. Latvatähkä on lähes perätön, emitähkät ovat perällisiä, alimpien perä tähkän pituinen. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kolmiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat puikeita ja lähes mustia, pullakon pituisia. Pullakot ovat 3–4 mm pitkiä, luumunmuotoisia, tylppiä, suonettomia, vaalean kellanvihreitä, kypsinä ruskeita, suuota on hyvin lyhyt.
Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä.
Tunturinrinteillä, puronvarsilla, niityillä, vyörysoraikoilla, usein polkujen varsilla. Metsävyöhykkeessä kallioseinämillä.
Viihtyy runsaskalkkisella, soistuvalla alustalla.
Mustasara risteytyy toisinaan kirjosaran (C. norvegica) kanssa.
Sarojen kasvutapa vaihtelee yksittäisinä versoina kasvavista tiiviisti mätästäviin, monilla lajeilla on hyvin kehittynyt maavarsi, ja ne voivat muodostaa laajoja klooneja. Varsi on haaraton, lehdekäs, tav. 3-särmäinen. Lehtitupen suulla on kalvomainen kieleke. Kukinto on tähkä tai tähkämäinen, mykerömäinen tai röyhymäinen kerrannaiskukinto; osakukinnot ovat tav. tiheitä tähkiä. Kukka on tähkäsuomun suojassa, kehätön; hedekukka on 3-heteinen, emikukka pullomaisen esilehden, pullakon ympäröimä, 2- tai 3-luottinen; pullakon kärjessä on usein kapea suuota. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä, litteä, 3-särmäinen tai liereä pähkylä. Risteymiä tavataan eräissä sararyhmissä suhteellisen yleisesti. Useimmiten risteymät syntyvät samaan sektioon kuuluvien lajien kesken. Risteymät ovat tav. tuntomerkeiltään kantalajiensa väliltä, kuitenkin usein näitä kookkaampia. Risteymien pullakot ovat tav. tyhjiä, eli siemeniä ei kehity. Eräissä ryhmissä risteymät ovat fertiilejä, tällöin syntyy monimutkaisia risteymien ja takaisinristeymien ryhmiä. Sarojen määritys on helpointa aloittaa alla olevalla kaavalla. 1 Kukinnossa vain 1 tähkä YKSITÄHKÄISET 1 Kukinnossa vähintään 2 tähkää >2 2 ( 1) Tähkät samanlaisia tai ainakin toisiaan suuresti muistuttavia >3 2 Tähkät erilaisia, emi- ja hedekukat pääosin eri tähkissä >4 3 ( 2) Luotteja 2; pullakot ja pähkylät tav. litteähköjä YHTÄLÄISTÄHKÄISET, 2-LUOTTISET 3 Luotteja 3; pullakot ja pähkylät 3-särmäisiä tai liereitä, tupet ja kukinnot usein voimakasvärisiä VALEYHTÄLÄISTÄHKÄISET, 3-LUOTTISET 4 ( 2) Luotteja 2; pullakot ja pähkylät litteähköjä ERILAISTÄHKÄISET, 2-LUOTTISET 4 Luotteja 3; pullakot ja pähkylät 3-särmäisiä tai liereitä ERILAISTÄHKÄISET, 3-LUOTTISET >Carex atrata
Suomen pääpopulaatiot ovat Enontekiöllä Kölivuoriston piirissä 500-1000 metrin korkeudella. Hyvin harvinainen Koillismaalla, Kittilän-, Sompion- ja Inarin Lapissa.
Pohjoisen pallonpuoliskon hemiarktisilla ja alpiinisilla alueilla.
Pysty, paksu, jäykkä, yläosastaan kaareva, sileä ja täyteinen.
Tyvitupet ovat punaruskeita tai viininpunaisia. Lehdet ovat ruodittomia, tupellisisia ja lähes varren pituisia. Lehtilapa on 3–6 mm leveä, litteä ja kellanvihreä. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on yleensä kukintoa pitempi, tukilehden tuppi on lyhyt ja vihreä.
Kukinto on monitähkäinen, emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä (valeyhtäläistähkäinen). Kukinto on 3–6 –tähkäinen, tähkät 10–25 mm pitkiä ja liereitä, lähekkäin, aluksi pystyjä, kypsinä nuokkuvia. Latvatähkä on kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen, muut tähkät ovat emikukkaisia. Latvatähkä on lähes perätön, emitähkät ovat perällisiä, alimpien perä tähkän pituinen. Hedekukka on 3-heteinen, emikukka 3-luottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat puikeita ja lähes mustia, pullakon pituisia.
Pullakot ovat 3–4 mm pitkiä, luumunmuotoisia, tylppiä, suonettomia, vaalean kellanvihreitä, kypsinä ruskeita, suuota on hyvin lyhyt. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä.
Tuoreilla - kosteilla lapinvuokko-kankailla, suurruoho-niityillä, harvoin metsänrajan alapuoleisilla kalkkivaikutteisilla tunturikoivikko- tai havumetsärinteillä; lumensuosija, kalkinsuosija.
Toivonen, H. 2019: Cyperaceae. Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka oppimisympäristö: Kumpulan kasvitieteellisen puutarhan maantieteellinen osasto - Suomi
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Carex-Cypripedium
Pinkka oppimisympäristö: BIO-514 Pohjois-Suomen putkilokasvit - Carex-Chrysosplenium
Sarojen kasvutapa vaihtelee yksittäisinä versoina kasvavista tiiviisti mätästäviin, monilla lajeilla on hyvin kehittynyt maavarsi, ja ne voivat muodostaa laajoja klooneja. Varsi on haaraton, lehdekäs, tav. kolmesärmäinen. Lehtitupen suulla on kalvomainen kieleke. Kukinto on tähkä tai tähkämäinen, mykerömäinen tai röyhymäinen kerrannaiskukinto, osakukinnot ovat tav. tiheitä tähkiä. Kukka on tähkäsuomun suojassa, kehätön, hedekukka on kolmeheteinen, emikukka pullomaisen esilehden, pullakon ympäröimä, kaksi- tai kolmeluottinen, pullakon kärjessä on usein kapea suuota. Hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä, litteä, kolmesärmäinen tai liereä pähkylä. Risteymiä tavataan eräissä sararyhmissä suhteellisen yleisesti. Useimmiten risteymät syntyvät samaan sektioon kuuluvien lajien kesken. Risteymät ovat tav. tuntomerkeiltään kantalajiensa väliltä, kuitenkin usein näitä kookkaampia. Risteymien pullakot ovat tav. tyhjiä, eli siemeniä ei kehity. Eräissä ryhmissä risteymät ovat fertiilejä, tällöin syntyy monimutkaisia risteymien ja takaisinristeymien ryhmiä. Sarojen määritys on helpointa aloittaa alla olevalla kaavalla. 1 Kukinnossa vain yksi tähkä YKSITÄHKÄISET 1 Kukinnossa vähintään kaksi tähkää >2 2 ( 1) Tähkät samanlaisia tai ainakin toisiaan suuresti muistuttavia >3 2 Tähkät erilaisia, emi- ja hedekukat pääosin eri tähkissä >4 3 ( 2) Luotteja kaksi, pullakot ja pähkylät tav. litteähköjä YHTÄLÄISTÄHKÄISET, KAKSILUOTTISET 3 Luotteja kolme, pullakot ja pähkylät kolmesärmäisiä tai liereitä, tupet ja kukinnot usein voimakasvärisiä VALEYHTÄLÄISTÄHKÄISET, KOLMELUOTTISET > Carex atrata 4 ( 2) Luotteja kaksi, pullakot ja pähkylät litteähköjä ERILAISTÄHKÄISET, KAKSILUOTTISET 4 Luotteja kolme, pullakot ja pähkylät kolmesärmäisiä tai liereitä ERILAISTÄHKÄISET, KOLMELUOTTISET
Kukinto on monitähkäinen, emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä (valeyhtäläistähkäinen). Kukinto on kolme–kuusi –tähkäinen, tähkät 10–25 mm pitkiä ja liereitä, lähekkäin, aluksi pystyjä, kypsinä nuokkuvia. Latvatähkä on kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen, muut tähkät ovat emikukkaisia. Latvatähkä on lähes perätön, emitähkät ovat perällisiä, alimpien perä tähkän pituinen. Hedekukka on kolmeheteinen, emikukka kolmeluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat puikeita ja lähes mustia, pullakon pituisia.
Tuoreilla – kosteilla lapinvuokko -kankailla, suurruoho-niityillä, harvoin metsänrajan alapuoleisilla kalkkivaikutteisilla tunturikoivikko- tai havumetsärinteillä, lumensuosija, kalkinsuosija.
Toivonen, H. 1998: Cyperaceae. – Retkeilykasvio. 4 p. Ulvinen, T. 1963: Carex atrata L. in Kuusamo, Nordfinnland, gefunden. – Aquilo, Ser. Botanica 1: 59–60.
Pinkka inlärningsmiljö: IPS-178 Finlands hotade kärlväxtarter - Carex-Cypripedium
Pinkka e-learning: IPS-154 Subarctic Habitats and Biota - Grasses, rushes and sedges
tunturin laella, ohuella kalliopinnan humuksella
Creative Commons erkännande, icke-kommersiell 4.0