Pitkäjuurakkoinen, tanakka, kalju.
Lehtilapa 2–4 mm leveä, kouruinen tai laidat ylöskiertyneitä. Kieleke 15–25 mm, hyvin suippo.
Kukinto 7–12 x 1,5–2 cm, vihertävä, tiheä, tähkämäinen röyhy. Tähkylät 10 mm, 1-kukkaisia, kapeita; kaleet tasasoukkia, tähkylän pituisia; ulkohelpeen tyvellä lyhyitä karvoja; ulkohelve vihneellinen; kärkivihne 1–2 mm.
Eurooppa, Keski-Aasia ja Pohjois-Afrikka. Laajalle levinnyt ja osin haitallinen tulokas esim. Australiassa ja Pohjois-Amerikassa (Kanada: Brittiläinen Kolumbia, Nova Scotia. USA: Kalifornia, Oregon, Washington, eräät itärannikon osavaltiot).
Merenrannan rantahietikot ja -dyynit (5–20 m).
Pinkka oppimisympäristö: BIO-503 Suomen kasvisto ja kasvillisuus - Itämeri: hiekkarannat
Pinkka oppimisympäristö: Kaskadian kasveja - Yksisirkkaiset
Pinkka oppimisympäristö: A Pohjolan kasveja - Carex
Pinkka oppimisympäristö: Lammin biologinen asema - Kaikki
Pinkka oppimisympäristö: IPS-153 Flora of Subarctic Europe - Actaea-Carduus
Pinkka oppimisympäristö: IPS-177 Fennoscandian flora - Acer-Butomus
Merikastikka on monivuotinen, pitkäjuurakkoinen kasvustoja muodostava tanakka heinä.
Suomessa merikastikka on harvinainen. Hankoniemen Lappohjan esiintymä on laajin, lähes kilometrin mittainen ja käsittää tuhansia versoja. Lappohjaan heinän arvellaan saapuneen aikanaan meriliikenteen mukana. Vanhimmat keruut täältä ovat 1900-luvun alkuvuosilta. Hankoniemeltä tunnetaan kolme muutakin kasvustoa, joista laajin Breidablickin esiintymä on tunnettu jo 1960-luvulta alkaen. Kaksi pienempää kasvustoa on todennäköisesti syntynyt viimeisten parin vuosikymmenen aikana. Paraisten Jurmon Estrevlanin hiekkasaaren ja Kemiönsaaren Örön rantakaurakasvustot ovat myös varsin pieniä ja luultavasti omin avuin hiljattain syntyneitä. Kemiön Strömman esiintymä on hävinnyt, viimeinen tieto on 1960-luvun alusta. Painolastitulokkaana tai istutettuna rantakaura on kasvanut aikaisemmin Sundissa ja Loviisassa.
Rantakauran yhtenäinen, alkuperäinen levinneisyysalue käsittää lähes koko Välimeren ja Atlantin rannikon, josta se jatkuu Itämeren eteläosaan. Täällä sen pohjoisimmat kasvupaikat ovat Gotlannissa ja Tukholman saaristossa sekä Saaristomeren parilla hiekkasaarella ja Hankoniemellä. Erinomaisten hiekansidontaominaisuuksiensa takia rantakauraa on istutettu moniin paikkoihin, mm. nykyisin Venäjälle kuuluviin Lavansaareenja Seiskariin itäiselle Suomenlahdelle.
Korren tyvi on usein syvällä hiekassa, tanakka, kalju.
Lehtilapa on 2–4 mm leveä, kouruinen tai laidat ovat ylöskiertyneitä. Kieleke on 15–25 mm, hyvin suippo.
Kukinto on 7–12 x 1.5–2 cm, vihertävä, tiheä, tähkämäinen röyhy. Tähkylät ovat 10 mm, 1-kukkaisia, kapeita; kaleet ovat tasasoukkia, tähkylän pituisia; ulkohelpeen tyvellä on lyhyitä karvoja; ulkohelve on vihneellinen; kärkivihne on 1–2 mm.
Ohjaamalla kuluttava tallaus esiintymien sivuitse.
Merikastikka on Atlantin ja Itämeren rannikon tärkein hiekansitojakasvi. Pitkät maarönsyt ja versojuuret tekevät ehdottomasta dyynikasvista tehokkaan hiekansitojan. Nuorimmissa kasvustoissa kukkivia yksilöitä näkee niukalti. Kasvi leviää tehokkaasti maarönsyjen avulla.Sopivilla paikoilla merikastikka voi muodostaa laajoja kasvustoja ja se on voimakas kilpailija. Rantakauralla elää silmälläpidettävä dyynikirpukas (Gravesteiniella boldi), joka käyttää ravinnokseen myös hietikkonataa (Festuca polesica).
C. arenaria × epigejos, C. × calammophila Saarela. Kuten C. arenaria, mutta lehdet lähes litteitä; kukinto sinipunainen; marto. Hankoniemellä. Ryttäri, T. & Laine, U. 2012: Teoksessa Ryttäri, T., Kalliovirta, M. & Lampinen, R. Julkaisijat Suomen ympäristökeskus ja Luonnontieteellinen keskusmuseo. Tammi. Helsinki. Väre, H. 2019: Poaceae. - Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka oppimisympäristö: Kumpulan kasvitieteellisen puutarhan maantieteellinen osasto - Suomi
Pinkka oppimisympäristö: IPS-177 Fennoscandian flora - Cakile-Carum
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Aconitum-Cardamine
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Samolus-Zostera
Pinkka oppimisympäristö: PBIO-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Carex-Cypripedium
Pinkka oppimisympäristö: A Pohjolan kasveja - Arenaria-Bistorta
Pinkka oppimisympäristö: BIO-515 Etelä-Suomen putkilokasvit - Cakile-Carex
Pinkka oppimisympäristö: Läntisen Pohjois-Amerikan kasvilajistoa - Rantavyöhyke
Kukinto on 7–12 x 1.5–2 cm, vihertävä, tiheä, tähkämäinen röyhy. Tähkylät ovat 10 mm, yksikukkaisia, kapeita, kaleet ovat tasasoukkia, tähkylän pituisia, ulkohelpeen tyvellä on lyhyitä karvoja, ulkohelve on vihneellinen, kärkivihne on 1–2 mm.
Merikastikka on Atlantin ja Itämeren rannikon tärkein hiekansitojakasvi. Pitkät maarönsyt ja versojuuret tekevät ehdottomasta dyynikasvista tehokkaan hiekansitojan. Nuorimmissa kasvustoissa kukkivia yksilöitä näkee niukalti. Kasvi leviää tehokkaasti maarönsyjen avulla.Sopivilla paikoilla merikastikka voi muodostaa laajoja kasvustoja ja se on voimakas kilpailija. Rantakauralla elää silmälläpidettävä dyynikirpukas (Gravesteiniella boldi), joka käyttää ravinnokseen myös hietikkonataa (Festuca beckeri).
C. arenaria × epigejos, C. × calammophila Saarela. Kuten C. arenaria, mutta lehdet lähes litteitä; kukinto sinipunainen; marto. Hankoniemellä. Ryttäri, T. & Laine, U. 2012: Teoksessa Ryttäri, T., Kalliovirta, M. & Lampinen, R. Julkaisijat Suomen ympäristökeskus ja Luonnontieteellinen keskusmuseo. Tammi. Helsinki. Väre, H. 2024: Poaceae. - Retkeilykasvio 5. p. Käsikirjoitus.
Pinkka oppimisympäristö: IPS-178 Suomen uhanalaiset kasvit - Aconitum-Cardamine
Pinkka oppimisympäristö: BIO-513 Syventävä putkilokasvituntemus - Cakile-Circaea
Pinkka oppimisympäristö: A Pohjolan kasveja - Blitum-Carduus
Pinkka oppimisympäristö: ENV-413 Vesieliöiden lajintunnistus - Heinä-, sara- ja vihviläkasvit
Creative Commons Nimeä Ei-Kaupallinen 4.0