Creative Commons Attribution Noncommercial 4.0
Pieni lehtevä maksasammal. Versot kalpean kellanvihreät, kasvualustan suuntaisesti kasvavat tai kärjestä yläviistoon kohenevat. Yläpeitteiset, hyvin vinosti varteen kiinnittyneet kylkilehdet läpikuultavan ohuet, usein pituuttaan leveämmät, leveän puikeat tai lähes pyöreät, yleensä pyöreäkärkiset. Vatsalehdet lähes pyöreät, mutta kärjestä syväloviset, 2–4 kertaa vartta leveämmät. Vatsalehden kärjen lovi laaja ja teräväkulmainen.
Lehtisolut kylkilehden keskiosissa 35–50 (60) um pitkät ja 30–50 um leveät, soluseinät ohuet ja solunurkat hieman paksuuntuneet. Itujyväset yksi- tai kaksisoluisia, 20–25 um, pyöreähköjä.
Harvinainen Etelä- ja Kesk-Suomen vanhoissa luonnonmetsissä.
Epätäydellisesti sirkumpolaarinen.
Pieninä laikkuina tai yksittäisversoina muiden sammalten seassa.
Muna- ja siittiöpesäkkeet eri kasveissa (dioikkinen laji), harvoin fertiili. Periantti liereä, naarassuojuslehdet (periketiaalilehdet) vähän kylkilehteä isommat. Verson latvalehtien reunoihin syntyy usein runsaasti ruskehtavia itujyväsiä.
Kantopaanusammal viihtyy vanhoissa ja luonnontilaisissa kangas- ja korpimetsissä.
Kasvaa yleensä järeillä maapuilla. Etenkin jo kaarnansa karistaneella, mutta vielä suhteellisen kovapintaisella lahopuulla.
Pikkusammal on luokiteltu Suomen sammalten uhanalaisuusarvioinnissa (Ulvinen ym. 2002) uhanalaiseksi, vaarantuneeksi lajiksi (VU). Sen kanta on pirstoutunut, ja laji on selvästi taantunut metsätalouden vuoksi. Vanhat metsät, lehdot, uhanalaiset.
Pinkka e-learning: A Nordic bryophytes and lichens - Abietinella-Calypogeia