male 34 mm V: Kustavi 23.-24.09.1999 Pekka Malinen leg.
Creative Commons Nimeä Ei-Kaupallinen 4.0
Pvm 200927, FI, Ab;Kemiönsaari, Taalintehdas,'Krisse', 66657;32492
Pvm 170923, FI, Ab;Kemiönsaari, Taalintehdas, 'talo', 666513;325010
male 37 mm St: Vammala 06.-12.09.1999 Pekka Malinen leg.
female 33 mm U: Kirkkonummi 29.09.-13.10.2007 Pekka Malinen leg.
male 36 mm St: Vammala 15.-20.09.1989 Pekka Malinen leg.
male 37 mm V: Kustavi 23.-24.09.1999 Pekka Malinen leg.
female 34 mm St: Vammala 15.-20.09.1989 Pekka Malinen leg.
female 36 mm St: Vammala 10.09.1988 Pekka Malinen leg.
Pvm 040912, FI, Ta;Janakkala, Tervakoski
Siipiväli 32–41 mm. Koiraan tuntosarvien jaokkeet leveyttään pitemmät. Etusiivet kiiltävän vaaleanharmaat–tummanharmaat. Poikkiviirut harmaanruskeat, aaltoilevat; tyvipoikkiviiru selvä, sisempi ja ulompi kaksinkertaiset, niiden keskellä harmaanruskea varjo; keskivarjo taittuu suorakulmaisesti suonien M1 ja M2 välissä, siitä taaksepäin paljon suorempi kuin sumusyysmittarilla (E. dilutata). Keskipilkku pieni. Suonet osittain tumman harmaanruskeat, varsinkin siiven keskialassa ja ulkosarakkeessa. Aaltoviiru vaalea, aaltoileva. Siiven kärjessä lyhyt, musta juomu. Ulkoreunajuova musta, muodostuu rivistä kaksoispilkkuja. Takasiivet valkeanharmaat, ulkoreunan lähellä pari harmaata poikkiviirua. Muna 1 mm, soikea, hiukan litistynyt, heikosti helmiäishohtoinen; pinnassa hieno, epäsäännöllisistä, 5–6-kulmaisista monikulmioista koostuva verkkoharjannekuviointi, näiden sisäpinta hienopisteinen. Mikropyyliruusuke läpimitaltaan 80–90 µm, siinä tavallisesti 8 liuskaa. Toukka 25–30 mm, vihreä, ilman punaisia tai ruskeita kuvioita; selkäjuova tummemman vihreä, katkeileva; sivujuova kellertävä. Vatsa valkeahko. Pää vihreä. Kotelo ± samankokoinen kuin sumusyysmittarin (E. dilutata), myös muistuttaa tätä. Dorsaaliura paljon vahvempi ja sen takaleikkaus melko terävä. Kremaster selkäpuolelta katsottuna lyhyempi ja leveämpi, kärjestä vahvasti kaventunut, varsi ohuempi kuin sumusyysmittarilla, D2:t selvästi pitemmät, ohuemmat, terävät. Kremasterin selkäpuoli tyvestä ryppyinen.
Koiraan sacculuksen kärjen oka tylppä, lähes puuttuu. 8. sterniitin takareunan hampaat lyhyet, tylpät, hiukan sisäänpäin suuntautuneet, melko etäällä toisistaan.
Lentää syyskuun alusta lokakuun loppupuolelle. Muna talvehtii. Toukka touko–kesäkuussa.
Lentää yöllä; tulee valolle (naaraat huonosti), yksitellen myös syötille. Lähtee helposti lentoon päivällä. Toukka polyfagi lehtipuilla, pensailla ja varvuilla, elää mm. koivuilla (Betula), pajuilla (Salix), mustikalla (Vaccinium myrtillus), juolukalla (V. uliginosum) ja lepillä (Alnus). Koteloituu kotelokoppaan maahan.
Lehti- ja sekametsissä, tunturikoivikoissa, puistoissa yms.
Lepiforum Moth Dissection UK Suomen Perhostutkijain Seura Svenska fjärilar
Heydemann, F. 1932. Beitrag zur Kenntnis von Oporinia christyi Prout. Zeitschrift des Österreichischen Entomologischen Vereins 17: 18–20, 25–27, 36–40, Tafel IV. Meyrick, E. 1928. A revised handbook of British Lepidoptera. Watkins and Doncaster, London. vi, 914 s. Mikkola, K., Jalas, I. & Peltonen, O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura, Tampereen Kirjapaino Oy Tamprint, Tampere. 260 s. Patočka, J. 1995. Die Puppen der Spanner (Lepidoptera, Geometridae) Mitteleuropas. Unterfamilie Larentiinae, Tribus Hydriomenini, Rheumapterini, Euphyini, Operophterini und Perizomini. Bonner Zoologische Beiträge 45(3–4): 231–258. Prout, L. B. 1912–1916. The Palaearctic Geometrae. Teoksessa: Seitz, A. (toim.): The Macrolepidoptera of the World. A systematic description of the known Macrolepidoptera edited with the collaboration of well-known specialists. The Macrolepidoptera of the Palearctic Fauna. IV. Volume. Verlag des Seitz'schen Werkes (Alfred Kernen), Stuttgart. S. I–V, 1–479. Weigt, H.-J. 1970. Studien über die Oporinia-HB.-Gruppe (Lep., Geometridae), ein Beitrag zur Fauna Westfalens. Dortmunder Beiträge zur Landeskunde 4: 36–45. Wolff, N. L. 1930. De danske Oporinia-arter. Flora og Fauna 36(1): 1–8.
Keskikokoinen (siipiväli 25-35 mm) mittari, jonka siipien harmaankirjava kuvointi on yksilöllisesti vaihtelevaa.
Naaras munii koivun lehdille, missä munat talvehtivat. Toukat kuoriutuvat keväällä ja koteloituvat ennen heinäkuun puoliväliä. Pohjoiset tunturimittari-populaatioiden koko kasvaa huipputiheyksiin säännöllisesti 9-10 vuoden välein (syklinen kannanvaihtelut).
Lentää yöaikaan loppukesästä alkusyksyyn.
Turun yliopiston tunturimittari-tutkimus; tunturimittarin sykliset kannanvaihtelut
Pinkka oppimisympäristö: BIO-103 Eliöiden monimuotoisuus: eläintuntemus - Hyönteiset, Insecta & alkuhyönteiset, Entognatha
Pinkka oppimisympäristö: BIO-103 Eliöiden monimuotoisuus - Hyönteiset ja alkuhyönteiset
Pinkka oppimisympäristö: AGRI-273 Entomologia: syventävä lajintuntemus - Perhoset – Lepidoptera
Pinkka oppimisympäristö: BIO-103 Eliöiden monimuotoisuus: eläimet - Hyönteiset ja alkuhyönteiset
The order of orders of Entognatha and Insecta is based on Misof et al. 2014: Phylogenomics resolves the timing and pattern of insect evolution - Science 346:763-767.