Marklav, speciellt i torra moskogar och berg. På moskogstorv, även på murknande stubbar och trädbaser.
Yleinen koko maassa.
Pienehkö maajäkälä (yleensä 1–3 cm), usein pieninä ryhminä muiden torvijäkälien seurassa.
Torvijäkälissä on useita muitakin lajeja, joilla on leveän pikarimaiset podeetiot ja kirkkaanpunainen itiölava. Tällaisia ovat esimerkiksi kalliotorvijäkälä (Cladonia borealis), koreatorvijäkälä (Cladonia bellidiflora) ja suppilotorvijäkälä (Cladonia pleurota). Harjumetsät, kalliot.
Viherlevä (Trebouxia).
Maajäkälä, erityisesti kuivissa kangasmetsissä ja kallioilla.
Flere andra liknande arter har även brett bägarlik bål och grannrött hymenium. Exempel på sådana är blombägarlav (Cladonia bellidiflora) och mjölig kochenillav (Cladonia pleurota).
Itiöt yksisoluiset, värittömät.
Itiölavan pinta kirkkaanpunainen.
Podeetiot yleensä leveän pikarimaisia. Tyvisuomut pitkäikäisiä, aika leveitä (jopa 2 mm), niitä yleensä runsaasti podeetion tyvellä. Podeetion kuori sileä tai ryhmyinen, usein uurteinen, ei jäkälämurun peitossa. Podeetion väri vaalean kellanvihreä tai varjoisilla kasvupaikoilla harmahtava.
Hymeniets yta grannröd. Sporer encelliga, färglösa.
Mindre (ofta 1–3 cm) upprättväxande busklav. Ofta i små grupper i sällskap av andra Cladonia arter. Bålen ofta brett bägarlik. Fjällen vid basen långlivade, rätt breda (t.o.m. 2 mm), ofta rikt förekommande på bålens bas. Bålens skal slätt eller skorvlig, ofta fårad, inte sorediösa (mjöligt lager). Bålens färg ljust gulgrön eller på skuggiga växtplatser gråskiftande. Grönalg (Trebouxia) som algkomponent.
Punatorvijäkälä on 1-3 cm korkea maajäkälä ja viihtyy usein ryhminä muiden jäkälien seurassa. Punatorvijäkälän sekovarsi on pikarimainen ja itiöitä tuottavan itiölavan pinta on väriltään kirkkaanpunainen.
Pystykasvuinen pensasjäkälä.
Pyöreitä, punertavan ruskeita, kahtena rivinä lehden itiöpesäkkeellisen osan haaroilla. Pesäkkeistö on pitkäperäinen.
Etenkin kangasturpeella, myös lahokannoilla ja puiden tyvillä.
Allmän i hela landet.
kochenillav
punatorvijäkälä
Itiöpesäkkeet harvinaisia.
Punajäkälää tavataan kuivissa kangasmetsissä, kallioilla, lahokannoilla, sekä puiden tyvillä tai maapuilla.